МУАХАХАХА!
Превод: machocka Редакция: VastoLorde96
Епизод 24 НАДМИНАВАЙКИ СЕБЕ СИ
Ще убия копелето, което ме е поръчало - Кида Масаоми!
Очите на човек, готов да умре. - Онзи Хорада? Кой Хорада?
Трябва да ти кажа какво ще направи. - Готов съм да убия някого.
Никой няма да ми попречи!
Готов ли си да приемеш това, което ще видиш?
Кида! - Защо?
Масаоми? - Микадо!
Рюгамине? Защо?
По-лошо няма накъде.
Значи черният ездач се показа! Направете тия нищожества на пихтия!
Сега! Нападайте!
Копеле! - Хей, какво става?
Какво става, по дяволите?!
Лайно такова!
Здрасти.
Ка... Ка... Кадота!
Ах, ти... - Значи тази дегизировка
беше достатъчна, за да те заблуди? Явно трябва да внимаваш
кого допускаш в бандата си. - Кадота... Какво става?
Ами, Тогуса ми припомни нещо. Когато арестуваха Изуми,
един тип на име Хорада успя да се измъкне от правосъдието.
Затова събрах 30 дружки, сложихме жълти кърпи
и се внедрихме в бандата ти. Оставих Юмасаки и Карисава,
защото лесно изпъкват. - Значи изобщо няма да помагаме?
Е, лесно се разпознаваме.
Изобщо не исках да си те спомням. Адски си ми гнусен да те гледам.
Ти ли счупи крака на Саки? - Не... аз...
Ти ли разплака Саки?!
Мамка му... Къде ми е пистолетът?!
Значи си бил ти! - Мамка ти!
Мислех да ти разцепя черепа с онзи лост...
Микадо и Анри не са за този свят.
Няма нужда да виждат труп.
Това мисля...
Масаоми! Масаоми!
Дръж се, Масаоми! - Кида!
Селти ми каза за теб и Сонохара.
Съжалявам, аз... Нямах представа... - Рюгамине, аз...
Не трябва да казваш нищо. Разбрах каквото трябва да знам.
Затова не се насилвай.
Ако ви бях казал какво ме тревожи,
може би нямаше да се стигне дотук.
И аз чувствах, че се отдалечаваш от мен... Страхувах се...
Масаоми... - Аз съм виновна!
Не можах да ви кажа какво се случва с мен...
Сонохара... - Съжалявам.
И двамата сте ми много скъпи...
Винаги сте били до мен...
Вие сте перфектни един за друг. - Масаоми...
Хей, ако ще ме карате в болница, може ли да ви помоля за нещо?
Какво? - Откарайте ме в "Райра Дженерал".
Там има момиче, което ме чака. Разчитам на теб...
Масаоми? Масаоми?
Масаоми?! - Изглежда ужасно.
Кадота... - Казах му да не бяга,
но нямах това предвид. Престара се.
Тези хора... - Да, всички са от Доларите.
Някои неща можеш да направиш само ако нямаш цвят. Дори да им кажеш,
те поначало си бяха невидими, затова няма как да изчезнат.
Хей, Хорада се измъква! - Хайде, Хорада.
Копелето... - Аз ще тръгна след него.
Закарайте Кида в болницата. - Добре, разбрах.
Отвън има паркиран ван. Тогуса, разчитам на теб!
Добре! - Имам една работа за вършене.
Оставям Кида във ваши ръце.
Какво има? - Не, нищо.
Хорада, Хига го няма! - Зарежи го!
Тук е! Това е черният ездач! - Млъквай!
Какво ще правим, Хорада? - Засега ще бягаме
и ще чакаме нещата да се поуспокоят...
И след като Изуми излезе от пандиза, ще има разплата!
Хорада, пред нас! Пред нас! - Пред нас?
Това е... Шизуо! Това е Хейваджима Шизуо!
Той е жив?!
А защо има пътен знак насред пътя?
Как така е още жив? Как?! - Хорада!
Хей...
Няма да се измъкнеш!
Дръж се, Хорада!
Черният ездач! - Успокой се, Хорада!
Голям си смелчага, щом се доближаваш толкова до катаджия.
Не подценявайте катаджиите, хлапета!
Хорада и другите са били арестувани.
Казали са, че Хейваджима Шизуо им е потрошил колата,
но никой не им е обърнал внимание.
Грижи се за него. - Благодаря ви за всичко.
Къде е Сонохара?
Точно така.
Сега мога да взема онази награда от асоциация Авакс.
Добре. Но не можах да събера патроните...
Е, няма проблем.
Щях да съм късметлия, ако беше убил Шизу.
Значи си ме използвал, за да дам на Хорада информация за Шизуо?
Щеше да умре, ако го беше уцелил в главата или сърцето.
Колко разочароващо. - Така стоят нещата, майко.
Много ти благодаря.
Сега се прибери и живей нормално.
Значи ти си Орихара Изая?
А ти си Сонохара Анри? Или да кажа Сайка?
Какво искаш в този късен час?
Ще ми дадеш да те порежа.
Защо? Защо го направи?
Нищо не съм направил.
Ако трябва да обяснявам действията си,
бих казал, че обичам хората.
Може би исках да ги видя в най-различни ситуации.
Време за въпроси! Отговорът ми лъжа ли беше, или истина?
Ще разбера, след като те обладая. - Ами ти?
Ако наистина искаш да водиш щастлив и спокоен живот,
защо просто не порежеш всички? - Това...
Това е грешно! - А правилен ли е отказът ти
да изясниш нещата с Микадо и Кида, знаейки, че и двамата те харесват?
Убедила си се, че не можеш да обичаш никого.
И сега използваш това като извинение, за да останеш безучастна.
Сайка обича хората вместо теб?
Я стига... - Просто млъкни!
Знаеш ли... Не трябва да ме подценяваш.
Има си причина да съм съперник на Шизу, нали? Най-малкото...
Не трябваше да ми даваш това.
А, няма да стрелям по теб. Но по кого ли да стрелям?
Какво ще кажеш за онази двойка?
Нищо няма да усетиш, тъй като не можеш да обичаш.
От доста време знам, че Хига е жертва на Косача.
Според теб защо му казах да ми донесе пистолета? Заради теб.
Исках да ти обявя война.
И аз много обичам хората. Няма да ги предам на някакъв си меч.
Хората са мои пионки.
Но можеш да вземеш Шизу, него не го искам.
Моля се час по-скоро да го докопаш и да го разпориш.
Късмет и до скоро!
Закъсня.
Какво ти има на лицето? Какво се случи?
Сблъсках се с доста добър юмрук.
Хей!
Симон?
Трябва да ти кажа нещо, но няма да ти хареса.
Толкова си страхлив, че чак е смешно. - Да... Знам, че съм страхлив.
Но, Симон... Обичам собствената си страхливост.
Помниш ли гаджето на Масаоми? Обадила се е в магазина.
Разказа ни за всичко, което правиш.
Саки ли? Защо?
Защото наистина обича Масаоми. Явно ти е обърнала гръб.
Разбирам... Саки, а...
Изая, недей да грабиш този град прекалено много.
Симон, казах ти, че наистина обичам хората.
Не се опитвай да ме измамиш с тази логика.
Просто не искаш да загубиш от Шизуо, нали? Просто избиваш комплекси.
Много по-прозрачен си, отколкото си мислиш.
Симон,
ти си напълно различен човек, когато говориш на руски.
Може ли да те питам нещо? - Какво?
Ти каза на Хорада за Микадо, нали?
Не знам... - Отмъстителните хора
сте много страшни. Когато някой реагира точно според очакванията ми,
винаги има хора като Шизу и Симон, които объркват всичко.
Точно затова винаги ще обичам хората. Точно така!
Точно така успявам да работя тая смрадлива работа.
Толкова е забавно, че ми се повръща.
Пак ще го кажа, но съм почти сигурна, че човечеството те мрази.
Сигурно...
Са... - Знам.
Ти така и не дойде, нали?
Просто продължи да се обаждаш на Изая, нали така?
Отново и отново... Изая се смееше, показвайки ми входящите си обаждания.
Но не трябва да се притесняваш.
Дори да беше дошъл, нищо съществено нямаше да се промени.
Спри... - Радвам се поне,
че ти не пострада... - Да скъсаме!
Да скъсаме...
Аз съм отвратителен...
Какво е видяла Саки у мен?
Това, че си странно искрен.
От колко време си там? - От преди малко.
Карисава и другите ми разказаха всичко.
Ти си глупак. Масаоми, ти си пълен глупак.
Това отдавна го знаеш. - Трябва да ти се извиня за нещо.
Всъщност се оставих да ме хванат.
Изая ми каза, че ако го направя, всичко ще спре.
Затова онази нощ...
Онази нощ сама отидох на тяхната сбирка...
И после Изая разказа на хората... - Знам. Принудил те е, нали?
Казал ти е да се преструваш, че не можеш да ходиш, за да ме контролира.
Искал е да ме превърне в негова пионка.
Масаоми... - Не знаеш ли, че съм медиум?
За първи път не му се подчинявам. - Най-накрая мога да го кажа.
Не можах да дойда да те спася. Съжалявам.
Но все още те обичам.
Затова, моля те, не късай с мен.
Хей... - Масаоми, ти наистина си глупак.
Пълен идиот. - Такъв съм си.
Не можеш ли да преглътнеш поне един мой недостатък.
Ако знаеш за него, поправи го.
Ще го поправим заедно.
Няколко дни по-късно Масаоми и Микаджима Саки изчезнаха.
Отписаха се от училище и просто изчезнаха.
Ежедневието на трима ни, които живеехме заедно, се промени.
И все пак градът не се промени.
Руско суши! - Нито той,
Готови, хайде! - нито те,
нито пък те, нито той,
или пък той...
Толкова е спокойно. - Да.
Явно останалите членове на Сините квадрати си имат вътрешни проблеми.
А Жълтите кърпи също се кротнаха.
Разбирам. Значи поне засега няма да се притесняваме за Микадо или Анри.
Какво е това секси облекло? Ако ще ме съблазняваш,
първо трябва да се изкъпя и да сменя чаршафите…
Какво има? - Ами, по принцип
ме удряш в ребрата или ме щипеш по лицето.
Този път наистина те съблазнявам.
Нито пък те.
Никога няма да си върнем ежедневието, което сме загубили, нали?
Чудя се дали обичах Кида...
Затова ли се чувствам толкова самотна? Но... не знам.
Тези неща... наистина не ги разбирам.
Едно нещо разбрах. Доларите са същността на този град.
Хора идват и си отиват, без да слагат определен цвят.
Винаги нещо се случва. Хората се мразят,
обичат се, сприятеляват се, разделят се.
И градът, и Доларите ще продължават да съществува, ако има хора.
Без значение какво говорят другите.
Добър вечер. - Добър вечер.
Добър вечер. - О, има нов човек.
Здрасти, приятно ми е. Аз съм Бакура. Канра ме покани!
Аз го срещнах в Интернет, и ти ли така, Бакура?
Не, знаем се лично. - Нещо като бизнес партньори сме.
Поне така лъжем хората... - Канра, ти кога ще умреш?
Много саркастична забележка! - Това е ужасно.
Съжалявам, Канра е трън в задника, затова…
Бакура, извини ме, ако греша.
Масаоми? Ти ли си, Масаоми?
Ако си ти, кажи нещо. Ще съм ти благодарен.
Срещал си ме, затова разкажи на всички с какво те очаровах.
Корен квадратен от три точки. Ако трябва да те опиша с точки,
ще е корен квадратен от три. - Значи съм толкова красив,
че не можеш да ме разделиш? - По-скоро си много сложен за децата,
затова не трябва да те виждат.
О, съжалявам, аз излизам. - Добре.
До скоро. - Лека нощ.
Бакура! Моля те, ела отново!
Винаги си добре дошъл! - Ще се върна. До скоро!
Лека. - Лека вечер.
Място, на което да се завърнеш, загубеното ежедневие...
съществуват и в Интернет.
Ще се върне.
Масаоми ще се върне. Когато се върне, нека му се ядосаме.
Да се смеем и да му се ядосаме!
Ще го направим заедно.
Дори сега мисля, че е мистериозно, но и имам чувството, че не е.
Това промени живота ми.
И все пак сякаш нищо не се е променило.
Беше нещо много, много странно и същевременно нещо нормално.
Всичко се случи тук, в Икебукуро...
SugoiFanSubs ® 2014
Следващия път СВЕТЪТ СИ Е НАРЕД